PREPORUČUJE SE DISKRECIJA GLEDANJA Film sadrži materijale za odrasle, neprikladan jezik i prizore nasilja
Dosta rata! Dosta rata!
Dosta rata! - SAD! SAD! SAD!
Hoće li protest doneti mir? # Ljubav je pesma koju pevamo
NACIONALNI ČIKANO MORATORIJUM KOMITET # bojimo se načina kako umiremo
ZAŠTO JE PATRIOTIZAM POSTALA PRLJAVA REČ??? # Možeš naterati planine da zvone
# ili naterati anđele da plaču
VOLITE IH ILI IH OSTAVITE # Hajde, ljudi sada nasmešite se svom bratu
# okupite se svi zajedno
ZAUSTAVITE RAT ODMAH! # pokušajte da volite jedni druge
Moj brat me je pokupio u Trejvis vazduhoplovnoj bazi.
KARL MARLANTES Marinci Sećam se da je imao Valijant, stari izlupani Valijant.
Sreli smo se unutar terminala.
I bio sam tako srećan što ga vidim. Baš volim mog brata.
TREVSOVI VOJNICI & WAF PROTIV RATA Rekao je, "Neću da se uznemiriš, ali ćemo verovatno imati problema kad izađemo napolje."
Začudio sam se, "Problemi? Upravo sam se vratio iz Vijetnama. O čemu pričaš?"
Mislim, znao sam da je bilo nemiran.
Ali kad smo ušli u kola da odemo sa terminala,
morali smo se probijati kroz... demonstrante koji su...
AKTIVNI VOJNIK PROTIV WAF-a udarali po autu krajevima njihovih transparenata
i režali su na mene i lupali po prozoru i dobacivali mi prostote.
U.S. AVIJACIJA TREVIS VAZDUHOPLOVNA BAZA To je bila moja dobrodošlica u Ameriku.
Bio sam zapanjen.
# Hajde sad ljudi
# nasmešite se svom bratu Nikad nisam osećao
# okupite se svi zajedno ikakvu ljutnju prema ljudima koji su protestovali protiv rata.
# pokušajte da volite jedni druge To je bio legitiman politički stav.
# Hajde sad ljudi Za ljude koji su se spustili na tako nešto, ja...
# nasmešite se svom bratu okupite se svi zajedno Mislim... mislim da su stvarno pogrešili.
# pokušajte da volite jedni druge
Srce od ovog puca. Z... zašto ovo radite? Mislim, ne znate ko sam ja.
I to se ponavljalo stalno.
# okupite se svi zajedno pokušajte da volite jedni druge
VIJETNAMSKI RAT # Odmah, odmah
U proleće 1970,
usprkos metežu zbog invazije Kambodže
i ubistva četvoro studeneta na Kent Stejtu,
Predsednik Nikson je smatrao kako je ono što je zvao
"velikom tihom većinom" osećala bezbednom.
Galupova ankete je pokazala da je većina Amerikanaca krivila studente,
a ne pripadnike nacionalne garde za ono što se desilo.
Na antiratnim protestima na Menhentnu,
stotine građevinskih radnika sa zaštitnim kacigama
je napalo protestante, šaljući njih 70 u bolnicu.
Kada su radnici marširali u gradsku većnicu par dana kasnije,
Nikson je napisao pismo predsedniku njihovog sindikata
da kaže kako je zadovoljan bio
"da vidi ogroman izliv podrške našoj zemlji"
"pokazan na vašem mirnom i ohrabrujućem skupu."
Kako se osećate oko napada građevinskih
radnika na demonstrante prošlog petka? - Nemojte da kažete napad.
Nemojte da kažete napad.
Bili su isprovocirani. Bili su isprovocirani čoveče.
Mi zarađujemo za život. Svakog dana ustajemo i izlazimo na hladnoću,
kišu, sneg, je li tako? Moramo imati ove prljave s...
Zaboravite, ne želim da pričam o tome čoveče.
Svako ko može da uzme zastavu Vijet Konga i maše sa njom...
i nosi je ovom avenijom i izvuče se sa tim...
to je za mene nepatriotski.
Kada su se američke trupe povukle iz Kambodže krajem juna,
Bela kuća je objavila da su ubili
11.349 neprijateljskih vojnika,
zarobili 22.000 komada oružja
i uništili 11.688 bunkera i građevina.
Izađite! Odmah Ali posle toliko godina borbi,
sve više i više Amerikanaca je bilo umorno od rata,
i želeli su da odu iz jugoistočne Azije,
i nisu želeli da predsednik dalje širi konflikt.
Među njihovim predstavnicima u Kongresu,
antiratna osećanja su stalno rasla.
Dok je predsednik tragao za časnim načinom okončanja rata,
nastavio je da povlači trupe.
Iako je broj američkih žrtava padao,
jaz između Amerikanaca kod kuće se širio,
unoseći razdor u zajednice, komšiluka, čak i porodica.
Dosta rata! Dosta rata!
Nikson je bio uveren, baš kao što je bio i Lindon Džonson,
da je antiratni pokret bio nekako
orkestriran iz Hanoja, Pekinga i Moskve.
"Unutar čeličnih vrata Bele kuće,"
"se uselio mentalitet opsade,"
sećao se Niksonov pomoćnik.
"Sada smo bili mi protiv njih."
"Postepeno, kako se krug oko nas smanjivao,"
"redovi njih su počeli da rastu."
Mislim da je Vijetnamski rat zabio kolac pravo u srce Amerike.
Polarizovao je zemlju
FIL GIOJA Vojska kao što nikad nije bila polarizovana od Građanskog rata.
Nažalost, nikad se nismo pomerili puno dalje od toga.
Tiha većina za mir I nikad se nismo oporavili.
Dosta rata! Dosta rata! S.A.D! S.A.D! S.A.D!
Dosta rata! Dosta rata! - S.A.D! S.A.D!
SAD! SAD! - Dosta rata! Dosta rata!
9. Epizoda Nepoštovanje lojalnosti (Maj 1970 - Mart 1973)
Hvala vam mnogo i dobrodošli na ovaj specijal,
veoma posebno izdanje Šou Dejvida Frosta.
Potpredsednik lično je želeo da diskutuje sa studentima,
i predložili smo format u kome bi on to mogao učiniti.
Pozdravljam Evu Džeferson sa Severozapadnog,
koja je svedočila pred Skrantonovom komisijom o naredima u kampusima
i studira političke nauke. Je li tako? - Tako je.
Eva Džeferson, čiji je otac služio u Vijetnamu,
je sada bila predsednik studenata na Severozapadnom univerzitetu.
Nakon Kent Stejta, snažno je zaustavila ljutite protestante
da ne spale zgradu rezervnih oficira u njenoj školi,
a kasnije je svedočila pred predsedničkom komisijom
koja je tražila uzroke studentskih nemira.
Upozorila ih je da su neki studenti postali tako frustrirani
da su osećali da nemaju izbora osim da postanu nasilni.
Sada mi je čast da poželim dobrodošlicu
potpredsedniku Sjedinjenih Država, Spiru T. Egnjuu.
Dozvolite da kratko izdvojim jednu stvar koju ste rekli,
da je jedini način privlačenja pažnje društva to da se dižu u vazduh zgrade.
Ono što sam pokušala da uradim pred Skrantonovom komisijom je da objasnim
šta je moglo motivisati nekoga da digne u vazduh zgradu.
Nisam rekla da podržavam to, i ako pročitate moje svedočenje
pažljivo, znaćete da nisam.
I ova vrsta samo uzimanja nečega,
navodnog, umesto da proučite ono što jesam rekla
to me uznemirava. - Mogu li odgovoriti? - Jer time činite da se ljudi plaše sopstvene dece.
Ipak su oni vaša deca, to su deca mojih roditelja,
oni su deca ove zemlje.
Ipak činite da se ljudi boje njih. I mislim da je to nagora stvar.
Postoji iskrena razlika mišljenja o problemima,
ali kada činite da se ljudi boje jedni drugih,
vi izolujete ljude, i možda je to vaš cilj,
ali mislim da je... ovo može imati katastrofalan efekt na zemlju.
Dozvolite da prvo kažem da izolovanje ljudi nije moj cilj.
Da je to tačno ne bih večeras bio ovde.
Dozvolite da se dotaknem toga
često ponavljanog obrazloženja da
je nasilje jedini način za postizanje rezultata.
Pokušavam da vam objasnim da je to obrazloženje
nekih studenata koji su otvoreno revolucionarni. Ne slušate ono što govorim.
Stvarno sam uznemirena. - Šta vi zagovarate?
Pokušavali su politički imati koristi od toga da mi budemo
ti strašni, užasni, nasilni ljudi.
EVA DŽEFERSON PATERSON Severozapadni univerzitet Nismo bili. Bili smo protiv rata.
Smatrali smo da je taj rat bio pogrešan. Smatrali smo da nas lažu.
I bili smo na ulicama.
Amerika je uvek imala bogatu tradiciju protesta.
Mi smo nastali tako što smo protestovali protiv Engleza.
Tako da je strašiti ljude sa njihovom decom,
mislim bilo pogrešno, ali je to ono što su oni radili. Prodavali su strah.
Od 1970, naš neprijatelj na bojnom polju je bila vojska Južnog Vijetnama.
Oni su bili Vijetnamci.
BAO NIN Severnovijetnamska vojska To je tragedija. Tragedija rata je da su Vijetnamci ubijali jedni druge.
Američka vatrena moć, ali vijetnamsko meso i krv.
Bilo je to bratoubilački.
Možete da kažete, "Dobro, ali oni su komunisti."
"Dobro, oni jesu komunisti."
"Oni su najgori Vijetnamci na svetu.
FAN KVANG TJU Sajgon "Mi smo bili dobri Vijetnamci."
Ali suočimo se sa tim da Vijetnamci ubijaju Vijetnamce.
Kako to možete poreći?
Ako to ne zovete bratoubilačkim, kako bi to nazvali?
Šta vi... kako vi... ja da objasnim to mojoj deci?
Upad u Kambodžu je makar privremeno
smanjio tok severnovijetnamskih vojnika i materijala kroz zemlju,
ali su i dalje dolazili preko Ho Ši Minovog puta u Laosu.
Bela kuća je htela da se to prekine.
U to vreme, vojska Južnog Vijetnama
će morati sama da pokuša obaviti taj posao.
Do kraja 1970, oba doma Kongresa
su zabranila svom osoblju na kopnu,
čak i savetnicima i specijalnim snagama,
da prelaze granicu.
8. februara, 1971,
17.000 vojnika ARVN-a je počelo ulaziti u Laos
da unište neprijateljske baze u džungli
i da prekinu Ho Ši Minov put.
Amerikanci su mogli pružiti samo podršku iz vazduha.
Nikson i njegov savetnik za nacionalnu bezbednost, Henri Kisindžer
su verovali da će uspešna operacija podići moral u Sajgonu
i dokazati Hanoju i američkoj javnosti
da se ARVN može boriti i pobediti samostalno,
da Vijetnamizacija može funkcionisati.
Njihov cilj je bio severnovijetnamski logistički centar,
napušteni grad Čepon.
Američki obaveštajci su verovali da nema više
od 22.000 severnovijetnamskih vojnika u tom području.
Ali na kraju se ispostavilo da ih je 60.000,
i njihovi komandanti su znali da postoji samo jedan pravac
kojim će ARVN doći.
Hari Vej, koji se borio protiv komunista 8 godina,
je bio u invazionim snagama.
Pre nego sam krenuo u Laos, osećao sam da se neću vratiti.
TRAN NGOK "HERI" VEJ Južnovijetnamska vojska Da je to bila nemoguća misija.
Rekao sam mom savetniku,
tada je to bio major Dejvid Vajsmen,
"Dejv, ako mi se nešto desi, molim te pobrini se za moju ženu i decu."
Iako su se pojedine jedinice ARVN-a borile hrabro,
invazija je bila neuspeh.
Skoro polovina od 17.000 Južnovijetnamaca koji su ušli u Laos,
će biti ubijeno, ranjeno ili zarobljeno.
Moj bataljon je na kraju bio opkoljen.
Ranjen sam 3 puta.
Znate koliko je iz mog bataljona preživelo?
Oko 55 vojnika i ljudi.
A kada smo otišli tamo, znate koliko nas je bilo? Oko 600.
Jeli smo isti pirinač, pili istu vodu.
Delili smo istu kulturu, istu muziku.
ARVN RATNI ZAROBLJENICI Bili smo kukavice na isti način.
Bili smo hrabri na isti način.
Nije bilo razlike.
Bio je to građanski rat.
Krajem marta, dok su se preživele snage ARVN-a
u neredu povlačile preko granice u Južni Vijetnam,
gomile uplakanih žena, dece i staraca,
obučenih u belo, boju žalosti,
molile su za vesti o vojnicima koji su nestali.
U Vijetnamu, mrtvi moraju dobiti odgovarajuću sahranu
da njihove nespokojne duše mogu imati mir,
i njihove porodice su trebale znati vreme njihove smrti
da im mogu odati počast svake godine.
Čak i pre završetka invazije,
predsednik Nikson je rekao pomoćniku,
"Moramo proglasiti pobedu, kakav god bude ishod."
HENRI KISINDŽER Savetnik za nacionalnu bezbednost Sada kada sam video operaciju,
Južnovijetnamci nisu tako dobri kao što smo mislili...
RIČARD NIKSON Američki predednik Znali smo da nisu tako dobri.
Henri, postao sam fatalista oko te proklete stvari.
Ne mislim da su oni spremni.
Nisu spremni za to. - To me i brine.
Radije bih da oni izađu i onda mi odlazimo i molimo
se da se ništa ne desi pre 1972. Suočimo se sa tim.
A ako je moj reizbor važan, setimo se da ovo moram skinuti sa vrata.
Shodno tome, večeras,
mogu izvestiti da je Vijetnamizacija uspela.
Zbog pojačane moći Južnog Vijetnama,
zbog uspeha operacije u Kambodži,
zbog uspeha južnovijetnamske operacije u Laosu,
najavljujem da ću ubrzati tempo američkog povlačenja.
Možemo napustiti Vijetnam na način koji nudi hrabrim ljudima
realnu nadu slobode.
U našoj je moći da dokažemo našim prijateljima u svetu
da američki osećaj odgovornosti
ostaje najveća nada sveta za mir.
Generacije... u budućnosti
će se osvrnuti na ove teškoće,
vreme iskušenja američke istorije,
i biće ponosni... da smo pokazali
da imamo hrabrost
i karakter velikog naroda.
Dr. Kisindžer gdine. - Da. Gdine predsedniče? - Da, zdravo Henri.
To je vaš najbolji govor od kad ste na dužnosti. - Da.
Reći ću ti jednu stvar, to je bilo...
Taj mali govor je umetničko delo.
Mislim, znam ponešto o pisanju govora.
I nije bila gluma, jer nijedan glumac to ne bi mogao.
Nijedan glumac u Holivudu to ne bi mogao tako dobro. - To je najbolje...
Mislio sam da je to dobro, zar ne?
Nijedan glumac to ne bi mogao napisati.
Ne biste mogli da to niste mislili. - Da.
A ako ne bude radilo, nije me briga.
Mislim, sada, ako ne bude radilo...
Dozvoli da kažem, saznaću uskoro,
i onda ću poludeti da će ti se glava zavrtiti.
Zbrisaćemo tu kopilad... sa zemlje. Stvarno to mislim.
# U ovom prljavom starom delu grada
# gde sunce odbija da sija
# ljudi mi kažu da ne vredi pokušavati
Verujete li kako pripadate istoj generaciji koja protestuje kod kuće?
Osećate li kao da pripadate tim ljudima? - Veoma.
Jeste? - Veoma. Voleo bih da nas odvedu odavde, stvarno.
# Moramo otići sa ovog mesta
# makar bila zadnja stvar koju ćemo uraditi
# Moramo otići sa ovog mesta
# curo, postoji bolji život Skoro svi smo bili mobilisani.
Nikoga od nas nije bilo briga za rat.
DŽEJMS GILAM Vojska Samo nismo želeli da odemo u vazduh.
# Sad si moja devojko tako mlada i lepa Nismo želeli da umremo u džungli, hteli smo zadržati creva unutra.
# i znam da je jedna stvar tačna Pa je ideja bila da odradimo 6, možda 8 meseci,
# Bićeš mrtva pre nego što ti bude vreme odemo na "odmor i oporavak", udahnemo duboko i pokušamo završiti,
# gledam mog oca u krevetu i umoran sam pokušati napraviti nešto da budete poslati u bazni kamp.
Samo nemoj poginuti jer nećeš pobediti.
# Moramo otići sa ovog mesta
# makar bila zadnja stvar koju ćemo uraditi
# Moramo otići sa ovog mesta Šah je najozbiljnija borba u kojoj će Glen Hindli učestvovati,
# curo, postoji bolji život za tebe i mene jer nije opalio ni metka za devet meseci na terenu sa četom Čarli.
Nisam još nikoga upucao. I ne planiram to.
Nisam pucao od kad sam ovde i to mi se dopada.
Kako se možete provući sa tim? - Jednostavno ne pucaš.
Planiram da obiđem zemlju kada se vratim
da sretnem ljude koje sam upoznao ovde,
plus moći ću da pričam sa dosta drugih ljudi,
možda ih ubedim da ubijanje za mir nema smisla.
# Moramo otići sa ovog mesta
# makar bila zadnja stvar koju ćemo uraditi
# Moramo otići sa ovog mesta
"Moral, disciplina i borbena vrednost američkih borbenih snaga,"
napisao je penzionisani američki marinski pukovnik u leto 1971,
"je niži i gori nego ikada pre,"
"verovatno u istoriji Sjedinjenih Država."
Jedan nezvanični izveštaj je pronašao
da je jedan od četiri vojnika u Vijetnamu
koristio redovno marihuanu,
ali skoro nikad u borbi.
Ima droge svugde. Stvarno, možete...
posle nekoliko minuta u zemlji,
prilazili su mi ljudi prodajući mi skag.
Šta je skag? - To je heroin.
MEJNLAJNER EKSPRES Heroin je bio jeftin, čist i sveprisutan.
Pentagon će na kraju priznati
da je 40.000 američkih vojnika bilo navučeno na njega.
# Moramo otići sa ovog mesta
# makar bila zadnja stvar koju ćemo uraditi
# Moramo otići sa ovog mesta
# curo, postoji bolji život za tebe i mene
# negde dušo
"Pozadina nekadašnje vojske od 500.000 ljudi,"
jedan oficir je pisao, "je neprimetno isključila sebe iz košmara rata
"za koji oružane snage osećaju da im je nametnut"
"od sjajnih civila koji su se vratili u kampuse"
"da pišu knjige o ludosti svega toga."
Čak je i general Krejton Abrams,
komandant vojnih operacija u Vijetnamu,
sada privatno priznavao, "Treba mi odvesti ovu vojsku kući da je spasim."
# znam to dušo, o da
ZBOGOM VIJETNAMU
Telegrami i pisma dolaze u ovu sudnicu
LIZ TROTA NBC VESI iz svih delova zemlje.
Iz Baton Ruža u Luizijani, čovek je napisao,
"Čestitam Kejlijevim porotnicima."
"Hrabra i pravedna odluka. Pravda ipak postoji."
29. marta 1971, u Fort Beningu, Džordžija,
vojni sud je proglasio poručnika Vilijama Kejlija,
i samo poručnika Kejlija,
krivim za ubistvo vijetnamskih civila u Mi Laju 1968.
Osuđen je na doživotnu kaznu teške robije.
Komandant Kejlijeve divizije,
general Samjuel Koster,
koji je posmatrao deo masakra iz helikoptera i nije ništa učinio da ga zaustavi,
je sada bio upravnik američke vojne akademije u Vest Pointu.
Bio je prinuđen da podnese ostavku.
MIČEL NIJE KRIV ZA MI LAI Ostala 23 oficira i vojnika koji su bili optuženi,
su sada bili ili oslobođeni ili su njihovi slučajevi odbačeni.
Kejlijeva presuda se pokazala kontroverznom kao i sam rat.
Dama iz Čejnija, Vajoming je napisala,
"Ono što je ova porota uradila poručniku Kejliju"
"je sramota za ovu naciju."
"Neprijatelj je neprijatelj, neprijatelj je neprijatelj."
Iz Belafontea, Ohajo, lekar kaže,
"Ne osuđujmo poručnika Kejlija"
"kada je karakter ovog rata"
"kriv za ovakve masakre kao što je Mi Laj."
Kakva je vaša prva reakcija na presudu gdine?
Mislim da nije trebao biti proglašen krivim.
Zato jer kad šaljete čoveka u borbu,
trenirate ga da bude... ubica,
i onda, kada to i učini, zašto mu... onda sudite?
Kejlijeva presuda: Ko je još kriv?
Neki su verovali kako svi uključeni ne bi trebali da idete u zatvor;
neki su verovali da je Kejli učinjen žrtvenim jarcem
za krivična nedela svojih nadređenih.
A drugi su osećali sistemski neuspeh vođstva
koji se desio u lancu komandovanja
a koji se protezao sve do vrhovnog komandanta.
Kejliju vratiti život; molbe za pomilovanje preplavile Belu kuću
Prema anketi Galupa,
79% američke javnosti se nije slagalo sa presudom.
Nikson je odlučio da interveniše.
Kejli je proveo samo 3 dana iza rešetaka.
Predsednik je naredio da bude prebačen iz federalnog zatvora
u kućni pritvor u Fort Beningu, da tamo čeka ishod žalbe.
Kapetan Abri Danijel,
koji je uspešno osudio Kejlija,
pisao je Niksonu, optužujući ga da kompromituje
"tako fundamentalan moralni princip
"kao što je esencijalna nezakonitost ubijanja nevinih osoba."
Apelacioni vojni sud je na kraju smanjio Kejliju kaznu na 20 godina,
ministar odbrane je spustio na 10,
i posle samo 3,5 godine u kućnom pritvoru,
dobio je uslovnu kaznu.
Ko je odgovoran?
Ljudska bića koja su učinila ovo...
Ovo su ratni zločini.
TIM O'BRAJEN Vojska Ljudska bića koja stave cev puške
na glavu bebe i prospu joj mozak...
nije im se ništa desilo.
Ništa!
Išli smo uz Ho Ši Minov put.
Rekli su da smo prešli 900 km, 540 milja za 57 dana.
Sretali smo ljude koji su išli u oba pravca.
Sretali smo civile koji su išli na jug.
Sretali smo vojnike koji su išli i na sever i na jug.
Sretali smo ljude koji su teglili artiljerijske granate.
Sreli smo... Sećam se čitave jedinice,
jedinice veličine čete, sastavljene od žena.
Na putu, u jednom od tih sela, sam ukrao... uniformu.
HAL KUŠNER Ratni zarobljenik Samo kaki pantalone i košulja. I ukrao sam ih.
I smotao sam ih i stavio u moj ranac.
Do početka 1971,
vojni lekar Hal Kušner je bio zarobljenik Vijet Konga u Južnom Vijetnamu
više od 3 godine.
Preživeo je loš tretman i niz bolesti,
i sahranio je 13 kolega zarobljenika, koji su umrli od izgladnjivanja
i bolesti i očaja.
Sada su on i ostali preživeli iz njegovog kampa
bili premeštani sve do Severnog Vijetnama.
Kušner i njegovi drugovi su na kraju došli do grada Vin,
gde su ukrcani na voz za Hanoj.
I obukao sam ovu novu uniformu, i kad sam sišao sa voza
sreo sam se sa tim oficirom u džipu.
Pogledao me je i rekao, "Ti si oficir, je li tako?"
"Dođi ovamo."
Samo je... osećao sam se veoma ponosnim da sam izgledao dobro
kad sam sišao sa voza.
Kušner se pridružio stotinama američkih zarobljenika
koji su bili razbacani u 5 zatvora u i okolo Hanoja.
Nije prošlo dugo pošto došli, da smo čuli od američkog višeg oficira
da niko ne ide kući ukoliko svi ne idu.
Da niko neće sarađivati sa Vijetnamcima.
Ali smo ga čuli jednom na radiju u kampu...
kako nam govori da trebamo sarađivati.
Bilo je očito, iz njegovog glasa i modulacije,
da je bio mučen i tučen, i da je nateran da to kaže.
To je ono što su uradili.
Na kraju će Kušner, kao i većina zatvorenika,
biti prisiljen da snimi poruku protiv rata.
Pratio sam tok antiratnog pokreta sa velikim zanimanjem i entuzijazmom.
Vi, veterani ovog Vijetnamskog rata, znate bolje nego ostali Amerikanci
kakvo je ovo sve uzaludno traćenje.
Kao ratni zarobljenik, stvarno sam zahvalan za vaše napore u našu korist.
Želim vam sreću i uspešan nastavak.
Zahvalan sam, Hal Kušner, lekar.
Želeli su propagandne izjave da kažemo da je ovaj rat kriminal,
da kažemo da smo mi bili kriminalci.
I koristili su naše slabosti protiv nas.
Dosta rata! Dosta rata!
Prvi put u našoj istoriji
je da su veterani došli kući iz rata i rekli,
VETERANI ZA MIR dok je rat još trajao, i rekli, "Ovaj rat treba prestati."
Amerikanci možda nisu slušali gomilu dugokosih hipi klinaca.
DŽON MUSGREJV Marinci Šta oni znaju?
Ali radnička klasa, velika "tiha većina"...
Ričard Nikson je uvek pričao o njegovoj "tihoj većini",
koja će ga tiho podržavati, mi smo bili njihovi klinci.
I konačno mi je sinulo, i ovo je bio dug, bolan proces,
da... da nije nikome od pomoći to što držim usta zatvorena.
Manje od tri nedelje posle što je poručnik Kejli proglašen krivim,
nekih 2.000 članova organizacije nazvane
VIJETNAMSKI VETERANI PROTIV RATA
i njihovi sledbenici su došli u Vašington D.C.
# Oh, preti nepogoda
# mom životu danas
# ako ne nađem zaklon
# Oh da, neće me biti
# To je samo pucanj
# rat, deco, to je samo pucanj
# to je samo pucanj
VVAW je bio... bila je to dobra terapija.
RON FERIZI Šef posade helikoptera Mi smo to radili sami.
Veterani se brinu o veteranima.
Bili smo sami svoji generali. I nismo se ničemu pridružili.
Mi smo postali nešto. - I to, da, bio sam marinac,
ali sam bio pre svega građanin Sjedinjenih Država.
A kao građanin sam imao određene odgovornosti.
A najveća od tih odgovornosti
je ustati protiv svoje vlade i da kažete "ne"
kad ona radi nešto što vi mislite da nije u najboljem interesu ove nacije.
To je najvažniji posao koji svaki građanin ima.
# Silovanje, ubistvo! To je samo pucanj
# Silovanje, ubistvo! Služio sam mojoj državi časno, kad sam bio u Vijetnamskim veteranima protiv rata,
# It's just a shot away kao što sam i u marinskom korpusu.
# To je samo pucanj U stvari, smatrao sam se marincem
čitavo vreme dok sam bio u VVAW.
Ja... čitavog mog života, smatram sebe marincem.
Poručnik mornarice Džon Keri,
koji je komandovao brzim brodom u delti Mekonga
i bio jedan od lidera organizacije,
bio je pozvan da se pojavi pred komitetom Senata za inostrane poslove,
koji je i dalje vodio Dž. Vilijam Fulbrajt.
Otišao sam na izlaganje.
I mogao sam samo stajati.
Bio sam nabijen do zida skroz pozadi.
I kad je Džon...
iznosio to izlaganje...
.osećao sam da govori u ime svih nas.
Mogli smo se vratiti u zemlju i mogli smo ostati tihi.
Mogli smo i dalje ćutati.
Mogli smo da ne kažemo šta se dešava u Vijetnamu,
ali smo osećali, zbog onoga što preti ovoj zemlji, da moramo progovoriti.
Milioni ljudi koji su obučavani da koriste nasilje
i kojima je data šansa da umru
za najveće ništa u istoriji,
ljudi koji su se vratili sa osećajem besa
i osećajem izdaje koji još niko nije shvatio.
Opravdavali smo uništavanje sela da bi ih spasili.
Videli smo Ameriku kako gubi osećaj za moralno,
dok je veoma hladno prihvatila Mi Laj
i odbila da odustane od slike američkih vojnika
koji dele čokolade i žvakaće gume.
Naučili smo značenje zona slobodne vatre,
pucanja u sve što se kreće,
i gledali smo dok je Amerika prestala da ceni živote ljudi sa Orijenta.
Gledali smo kako Sjedinjene Države falsifikuju brojanje tela...
zapravo, glorifikaciju brojanja tela.
Gledali smo kako ljudi jurišaju na brda
jer je neki general rekao da to brdo treba biti zauzeto.
I posle gubitka jednog ili dva voda, odmarširali su odatle
da ostave brdo da ga opet okupiraju Severnovijetnamci.
Tražimo od Amerikanaca da razmisle o tome.
Jer kako tražiti od čoveka da bude zadnji poginuli u Vijetnamu?
Kako tražiti od čoveka da bude zadnji koji će poginuti zbog greške?
I zato, kada za 30 godina,
naša braća budu išla ulicom bez noge,
bez ruke ili lica,
i mali dečaci budu pitali zašto,
moći ćemo da kažete "Vijetnam"
i neće značiti prljavu, sramotnu uspomenu
već će označavati mesto gde se Amerika konačno prenula
i gde su vojnici poput nas pomogli u tome.
Hvala vam.
Pomislio sam, "Nikad nisam čuo"
"tako... neverovatan govor"
"koji je rekao tačno ono što osećam."
Znate? Bilo je neverovatno.
Neverovatno.
Ali su neki veterani zapamtili drugi deo Kerijevog svedočenja,
svedočenje gde je ponovio navode o zločinima
koje je čuo od drugih američkih veterana.
Veterani otkrivaju događaje nasilja Ispričali su priče o događajima
kada su lično silovali, odsecali uši, odsecali glave,
spajali poljske telefone na ljudske genitalije i onda puštali struju,
odsecali udove, raznosili tela,
nasumice pucali na civile,
razarali sela u stilu koji podseća na Džingis Kana...
Ono što sam ja video u Vijetnamu nije bio vojnik
kojega su gdin Keri i njegove kolege opisivali u to vreme.
Tamo nije bilo širom rasprostranjenih zločina.
Bilo je nekoliko jedinica
koje su skrenule sa puta, i možemo o tome pričati.
FIL GIOJA Vojska Ali nije bilo nekontrolisanih životinja,
što je bio način kako su nas predstavljali.
I što je još bilo gore je aludiranje da je činjenica
da ćete uzeti obične klince i pretvoriti ih u ove divljake,
ratne zločince, i... da je vojska radila tako nešto.
A nije. Nije se tako dešavalo.
I još sam veoma ljut oko toga.
Idućeg dana, 700 pripadnika VVAW-a
se okupilo ispred Kapitola.
Prvobitno smo nameravali da stavimo naše medalju u vreću za telo
i da je pošaljemo u Kongres.
Ali je Niksonova administracija podigla
tu visoku žičanu i drvenu ogradu na stepenicama Kapitola
da nam zabrane pristup.
Da zabrane pristup mladim muškarcima i ženama
koji su se borili u tom ratu.
I sve što su uspeli je da su nas naljutili
i dali nam najveću priliku za fotografisanje koju smo mogli imati.
Srebrena zvezda. - Purpurno srce. - Bronzana zvezda.
Krst za hrabrost - Letački krst.
I sve ostalo! - Ne želim vaše jebene medalje, ljudi!
Srebrena zvezda, treća po redu najveća medalja u zemlji,
ne znači ništa! Bob Smil je umro za ove medalje!
Poručnik Panamarof je umro da ja dobijem medalju!
Narednik Džons je umro da ja dobijem medalju!
Dobio sam Srebrenu zvezdu, Purpurno srce,
Armijsku medalju, 8 vazduhoplovnih medalja,
nacionalne odbrane, i ostatak ovog đubreta!
To ne znači ništa!
Bacanje mojih medalja je verovatno bilo teže nego odlazak u rat.
Zapravo je bilo teže nego odlazak i služenje u Vijetnamu.
Ako je ova medalja tako važna, učinimo je važnom.
Evo je. Uzmite je nazad. Završite rat u Vijetnamu.
RON FERAZI Šef posade helikoptera Šta je drugo tamo? Nije bilo ničega drugog.
Ne bih ih stavio na zid za mog sina.
To bi bila zadnja stvar na svetu koju bih želeo da moj sin... poštuje.
To je bila teška odluka za mene.
Uradio sam to zbog nepoštovanja lojalnosti.
Bio sam ponosan na moju vojnu službu.
I želeo sam da kažem, "Znate, ne mislim"
TOM VALELI Marinci "da vi momci znate tako puno," o američoj vojsci.
"Znate, mislim da bi trebali ponovo da razmislite"
"o ovom poduhvatu." I evo ga pajdo.
Tim Bagvel iz Sakramenta, Kalifornija,
još u aktivnoj službi, i kažem bežimo odatle.
ĐUBRE
Kad smo bacali naše medalje, to im je privuklo pažnju,
jer Amerika ceni ove stvari.
Kao i mi. Zato je ovo tako važno.
Policiji je bilo naređeno da ne hapsi ikoga od veterana,
jer kako je napisao Pat Bjukanan, pomoćnik u Beloj kući,
jer su oni "bili prihvateni na daleko saosećajniji način"
"nego ostali demonstranti."
"Ludaci će brzo stići u grad," nastavio je,
"i ako želimo sukob, imajmo ga sa njima."
Bio je u pravu.
U danima neposredno posle protesta veterana,
ostale grupe antiratnih aktivista su stigle u prestonicu.
Najradikalniji su nazvali sebe "Prvomajsko pleme"
i pretili su da će blokirati grad.
Tokom 3 dana su izvodili udri-i-beži napade širom Vašingtona,
blokirali su mostove, kružne tokove,
razbijali su prozore, bacali kamenje, palili kola.
Ako Ričard Nikson misli da je ova nedelja nešto, neka sačeka iduću turu.
Ovo je samo zagevanje za ono što će uslediti.
Ovo će se nastaviti dok se rat ne završi.
Oko 12.000 ljudi je uhapšeno,
7.000 u jednom danu,
najveći broj uhapšenih u toku 24 sata
u istoriji Sjedinjenih Država.
Shvatio sam, odlazeći iz Vašingtona,
da je čitava naša strategija bila pogrešna
BIL ZIMERMEN Antiratni aktivista i da postajemo sve više i više militantni
u vreme kada se sve više i više Amerikanaca protivilo ratu,
i bili smo im odbojni zbog naše militantnosti.
Tako da smo zapravo radili pogrešnu stvar.
Bela kuća je na početku bila zadovoljna.
Javna simpatija za veterane je bila većinom zaboravljena
dok su se suočavali sa borbom na ulicama.
Ankete su pokazivale da su Amerikanci odobravali hapšenja.
Ipak su iste ankete pokazivale da većina Amerikanaca...
više nije verovala da im je rečena istina o Vijetnamu.
Lokalni veteran demonstrant Kad sam stigao kući... moj otac je bio ljut.
Jer je on iskreno verovao.
Već je dobio pretnje
jer sam bacio njihove medalje.
I to je onda razbesnelo mog oca.
Pomislili biste da nisam uradio ništa loše.
Zato jer se neko izvan porodice petljao sa mnom.
Rekao je, "Sine, ne brini."
"To su tvoje medalje. Ti si ih zaslužio."
"Možeš sa njima da radiš šta hoćeš." Ako će se zezati sa nama, nisi sam.
"Dočekaćemo ih na prilazu." Znate? "To, tata."
12. juna 1971, kćerka Ričarda Niksona, Triša,
se udala za Edvarda Koksa u Sobi ruža Bele kuće.
Zemlja je sve posmatrala na televiziji.
Venčanje je bilo vest i narednog dana.
Ipak, još jedna priča na naslovnici Njujork Tajmsa
je privukla pažnju predsednika.
Članak, napisan od strane Nila Šijana,
je bio prvi izveštaj o onome što je nazvano "Dokumenta Pentagona",
7.000 stranica jako poverljivih dokumenata
i istorijskog narativa, sastavljenih tajno po naređenjima
bivšeg ministra odbrane Roberta Maknamare.
Nadao se da će studija o procesu donošenja odluka
koje će voditi tome da su Sjedinjene Države postale tako duboko uvučene u Vijetnamu
pomoći budućim kreatorima politike da izbegnu slične greške.
Mislio sam da znam mnogo.
Mislio sam da znam većinu onoga što je bilo vredno da se zna o ratu.
I iznenada, nisam znao.
NIL ŠIAN Novinar To nije bila novinarska verzija događaja.
To je bila njihova verzija događaja. To su bili njihovi telegrami,
njihova naređenja, njihove beleške itd.
STROGO POVERLJIVO MINISTARSTVO ODBRANE VAŠINTGTON
MEMORANDUM ZA PREDSEDNIKA PREDMET: Preporučena akcija za Vijetnam
Rešenje vodi do opasnosti, otvoreno, za duži rat.
Dokumenti su dokazali da su američki predsednici i njihovi najbliži savetnici
vodili Sjedinjene Države prema dubljem angažovanju u Vijetnamu,
bez obzira na njihove ozbiljne sumnje da postoje šanse za pobedu.
Skoro smo sigurni da ćemo se uvući u neprevidljiv sukob.
Bila bi greška da SAD obavežu sebe.
Znali su da je vlada u Sajgonu bila slaba i nesposobna...
Postoje ucene i korupcija vijetnamske administracije koju pomažemo.
"Srce vojske nije u ratu".
...da je neprijatelj bio disciplinovan i otporan...
Rešenost Hanoja ostaje čvrsta kao što je i bila.
...i da bombardovanje Severa ne daje rezultate.
...nema naznaka da će bombardovanje smanjiti volju Hanoja za otporom.
Ipak su rutinski lagali o svim ovim stvarima
Kongresu i američkom narodu.
Prognoze su loše.
Uspeh je puka mogućnost. Izgledi nisu dobri.
Nismo uspeli stalno od 1967 da se udubimo u problem.
Sigurno da ne odobravam
ROBERT GARD Pentagon da iko dostavlja jako poverljive materijale štampi.
Sa druge strane,
bio... sam veoma zabrinut u vezi činjenice da...
vlada nije bila... iskrena prema američkom narodu u određenim aspektima rata u Vijetnamu.
Dve primerka su smeštena
u korporaciji RAND, kalifornijskoj savetničkoj kompaniji,
gde je Danijel Elzberg,
jedan od 36 autora studije, radio kao analitičar.
Elzberg je nekada podržavao rat.
Služio je u Pentagonu,
i proveo je dve godine radeći za ministarstvo inostranih u Vijetnamu.
Ali je došao do zaključka da je rat duboko nemoralan,
i nadao se da ako Amerikanci shvate
kako ih je administracija za administracijom varala
oko onoga što su činili u njihovo ime,
to bi moglo pomoći da se on okonča.
On i Entoni Ruso, još jedan zaposlenik RAND-a,
su tajno kopirali većinu izveštaja.
Elzberg ga je ponudeo trojici vodećih antiratnih senatora,
nadajući se da će biti voljni da otkriju njegov sadržaj.
Niko se nije usudeo.
U međuvremenu, Nil Šijan iz Njujork Tajmsa,
koji je izveštavao o Vijetnamu od 1962,
i koji je tajno pročitao neke od tih dokumenata,
tražio je od Elzberga da mu pokaže čitav izveštaj.
U tom trenutku sam bio jako zagrejan oko rata.
Osećao sam da je to bilo jako pogrešno,
jer je mnogo Amerikanaca i mnogo Vijetnamaca poginulo bez razloga.
Izgubićemo ovaj rat.
Obećao sam sebi kada sam video ovaj materijal
da se nikad neće vratiti nazad u vladinu bezbednost.
Američka javnost je to platila životima njihovih
sinova i sa njihovim blagom i biće objavljena.
RIČARD NIKSON VILIJAM RODŽERS Američki predsednik Ministar inostranih poslova Taj članak u Tajmsu je naravno ogromno curenje tajni iz Pentagona. - Da.
Sve se to odnosi, naravno na ono pre našeg dolaska. - Da.
I to je veoma teško po Džonsona,
teško je po Kenedija, teško je po Lodža.
Iskreno, Nikson nije bio preterano uznemiren otkrićima novina.
Prikazivali su u lošem svetlu njegove demokratske prethodnike, ne njega.
Ali ga je Henri Kisindžer uverio da ako Tajmsu bude dozvoljeno
da otkriva poverljive tajne ranijih predsednika,
samo je pitanje vremena dok neko ne počne otkrivati njegove.
Ministarstvo pravde je dobilo privremeni sudski nalog
kojim zabranjuje Tajmsu da objavljuje dalje nastavke
zbog nacionalne bezbednosti.
Tajni Pentagonovi dokumenti otkrivaju ulogu Dž. F. K u Vijetnamskom ratu
Ali uskoro su i Boston Globe
i Vašington Post takođe štampali odlomke.
Vrhovni sud SAD je 30. juna 1971,
pozivajući se na Prvi amandman,
doneo presudu sa 6:3 da Tajms ima pravo da objavi ukradena dokumenta.
Otišao sam dole do podruma
da sačekam da mašine počnu da se vrte,
i imale su te ogromne rolne papira. I konačno su se počele okretati.
To je bio izuzetan trenutak potvrde
slobode štampe u ovoj zemlji i koliko je ona važna.
KARL MARLANTES Marinci To je promenilo naš čitav stav prema vladi.
Sve do tada, predsednici ne bi lagali.
Nakon toga su uvek lagali.
Na dan kada su se mašine ponovo zavrtile,
Nikson je naredeo javnom tužiocu Džonu Mičelu
da pokuša diskreditovati Danijela Elzberga, koji je
optužen od strane velike federalne porote
za krađu i zaveru po Zakonu o špijunaži iz 1917.
RIČARD NIKSON Američki predsednik Zar se ne slažeš da trebamo goniti slučaj Elzberg?
DŽON MIČEL Javni pravobranioc To nije upitno.
Jedino što imamo je da idemo na pojedince.
Bacimo skota u zatvor.
HENRI KISINDŽER Savetnik za nacionalnu bezbednost Moramo ga uhvatiti.
Ne brinite za suđenje. Samo iznesite sve napolje. Ocrnite ga u štampi.
Ocrnite ga u štampi.
Džon, sve što imate u istrazi pustite vani. Neka iscuri.
Želimo da ga uništite u štampi. Je li to jasno?
Mičel: Da.
Nikson se bojao da Elzberg poseduje još tajnih dokumenata
koji će pokazati da je on lagao
o tajnom bombardovanju Kambodže i Laosa,
i verovao je kako je Elzberg imao pomoć
i želeo je da zna imena njegovih saučesnika.
Predsednik je stvorio privatnu,
tajnu istražnu jedinicu unutar Bele kuće.
Nazvani su "Vodinstalateri".
Džonu Erlihmenu, jednom od Niksonovih najbližih saveznika,
je čak naređeno da provali u kancelariju Elzbergovog psihijatra iz Los Anđelesa
da bi tražio materijal sa kojim bi se mogao uceniti da ćuti.
Nikson se možda privatno bojao i nečeg drugoga.
Rečeno mu je da sef u još jednoj istraživačkoj kompaniji,
Brukings institutu u Vašingtonu,
sadrži dokumente koji bi mogli otkriti tajnu ulogu
koju je njegova kampanja imala u blokiranju mirovnih pregovora
pre njegovih izbora tri godine ranije,
a koju je predsednik Džonson smatrao izdajom.
Nikson je želeo da njegovi "vodinstaleteri" provale u Brukings,
razbiju sef i uklone dokumente.
Ništa od toga nije bilo zakonito.
Niksona nije bilo briga.
17 jun, 1971 Mislim, hoću da to izgleda kao provala.
Do đavola, uđite i uzmite dokumente. Rasturite sef i uzmite ih.
1 jul, 1971
Jesu li upali u Brukings institut prošle noći?
Ne. - Završite to. Hoću da se to odradi.
Hoću da se sef u Brukings institutu isprazni.
Bobe, reši Bruking odmah.
Provala u Bruking se nikad nije desila.
Provalnici nisu mogli naći Elzbergov dosije u kancelariji psihijatra.
Ali Niksonova opsednutost neprijateljima
će uništiti njegovo predsedništvo.
Montreal
Jednom mesečno sanjam
da sam se vratio... vratio na osnovnu obuku.
Ali sada sam u dobu da sam prestar za vojsku.
DŽEK TOD Vojni dezerter I nekako sam dobio izuzeće,
i prolazim kroz svu obuku, i odvija se neki veliki rat.
I ja idem tamo, i biću heroj
i dokazaću se i moja zemlja će me primiti nazad.
KANADA CARINA 300 m
Džek Tod je prešao u Kanadu početkom 1970,
radije nego da uzme učešće u onome što je verovao kako je nečastan rat.
Našao se u čudnom podzemnom svetu
dezertera i begunaca od regrutacije
i nezadovoljnih Kanađana koji su se okupljali oko njih.
1971. je živeo u Montrealu,
nespokojan i često depresivan,
sve otuđeniji od svoje zemlje,
ali takođe željan i vesti od kuće,
i željan da šta rade njegovi prijatelji iz detinstva iz Skotsblafa, Nebraska.
Jedan od njih, Ron Blejds je živio blizu njega niz ulicu.
I... majka mi je poslala pismo,
i sećam se da sam izvadeo isečak iz njega.
Otišao sam do Mont Rojala u Montrealu da pročitam pismo.
Isečak je bio iz Skotsblaf Star-Heralda,
i bio o tome da je Roni ubijen u Vijetnamu.
Zašto? Zašto?
Bilo je to dugo pošto smo saznali da je rat pogrešan,
a momci poput Rona su i dalje umirali.
Čemu?
Vlada je danas ograničila upotrebu herbicida 245-T na bazi
toga da ta hemikalija uzrokuje oštećenja
fetusa kod nekih laboratorijskih životinja.
Od 1962. američke i južnovijetnamske snage
su prosule oko 75 miliona litara herbicida
iznad oko četvrtine Južnog Vijetnama.
Ideja je bila da se smanje gubici
čišćenjem područja oko američkih instalacija,
i da se neprijatelju uskrate usevi i šumski zakloni.
Najčešće korišteni defolijant je bio "Agens Oranž",
koji je sadržavao hemikaliju 245-T.
Kad su ekolozi uverili Niksonovu administraciju
da zabrani ovo sredstvo na američkim farmama,
Pentagon se nevoljno složio da prekine korištenje "Agens Oranža" u Vijetnamu.
Ekološka šteta koju su defolijanti naneli je bila očita.
AGENS ORANDŽ UBIJA Šteta učinjena vojnicima i civilima
će biti predmet žestokih debata decenijama.
Vrhovni sud neće razmatrati veteranski "Agens Oranž" slučaj
Opozicija vladi u Sajgonu nije samo Vijet Kong.
Koliko vlada zapravo brine za vijetnamski narod?
Studentski antiratni, antiamerički pokret
je veći nego što ove male demonstracije pokazuju.
Ne treba vam vojna pomoć...
da promovišete demokratiju u Vijetnamu.
Da vratite vijetnamskom narodu
njihovo pravo na...
FAN KVANG TJU Sajgon njihovo pravo na slobodu govora.
Ne treba vam ni jedan peni.
Ne trebate konsultovati Belu kuću,
ne trebate brinuti o američkim medijima,
ne trebaju vam Francuzi, ne trebaju vam Kinezi, ne trebaju vam Amerikanci.
Ako ti je stvarno stalo do Vijetnama onda se okreneš prema unutra.
Južnovijetnamski predsednik Vin Van Tju
je bio u kampanji za reizbor.
Amerikanci su insistirali na njima i tražili su da ih ne lažira,
iz straha da će previše ličiti
na lažne komunističke "izbore"
koji su rutinski osuđivani od strane SAD.
Tju se ipak pobrinuo da nema ozbiljnog protivkandidata,
i tvrdio je da je osvojio 94% glasova.
To je postalo poznato kao "izbori jednog čoveka"
i dodato je u rang onoga što je nazvano "Treća sila":
Južnovijetnamci se nadaju sporazumnom rešenju
i kraju krvoprolića.
RIČARD NIKSON Aerički predsednik Sa političke tačke gledišta, naš cilj je
da izvučemo snage od tamo puno pre izbora.
Do sredine 1971,
Nikson i Kisindžer su tražili način
da izvuku sve američke trupe iz Vijetnama
pre nego kampanja za reizbor počne iduće godine,
ali da to učine tako da to ne prouzrokuje prebrzi pad Sajgona.
HENRI KISINDŽER Savetnik za nacionalnu bezbednost Jedini problem je sprečiti kolaps u '72.
Ako će otići komunistima, bolje je da to bude u prvih
šest meseci novog mandata nego da se nastavlja i nastavlja.
Veoma sam hladnokrvan oko toga.
Nikson: Znam tačno šta nam je raditi.
Kisindžer: Sa druge strane, ako Kambodža,
Laos i Vijetnam propadnu u septembru '72,
da kažete će da ste ušli u ovo, uništili ste toliko mnogo života
samo da bi završili tamo gde ste mogli biti i prve godine. - Da.
Na tajnim razgovorima u Parizu,
Kisindžer je ponudio severnovijetnamskom kolegi,
Le Dak Tou, najznačajniji ustupak
koji su dotad SAD iznele:
Severni Vijetnam može zadržati svoje vojnike na Jugu,
desetine hiljada njih.
A u zamenu za oslobađanje američkih ratnih zarobljenika,
svi američki vojnici će se povući za 7 meseci.
Li Dak To je uzvratio sa svojim novim predlogom:
Hanoj će oslobađati zarobljenike simultano sa odlaskom američkih snaga.
Ipak je i dalje insistirao da Vašington ukloni predsednika Tjua sa vlasti.
Kisindžer je bio ohrabren da su Severnovijetnamci
izgleda po prvi put ozbiljno pregovarali.
Mogao je skoro "osetiti mir", rekao je prijatelju.
Tju nije znao ništa o novim američkim ustupcima Hanoju.
Bio je zabrinut oko nečeg drugog.
NBC Njuz prekida redovni program zbog specijalnog izveštaja.
Saopštenje koje trebam sada pročitati se prenosi
simultano u Pekingu i Sjedinjenim Državama.
Ričard Nikson, poznat kao žestoki antikomunista,
zapanjio je svet objavljujući
da planira obnoviti odnose sa Kinom
koji su bili prekinuti više od 2 decenije.
Sjedinjene Države su ušle u rat u Vijetnamu
delom i da blokiraju kineski ekspanzionizam.
Šta će Niksonova poseta značiti za Tjovu budućnost
ili za njegovu zemlju?
Tju se bojao da zna.
"Amerika traga za novom ljubavnicom," rekao je pomoćniku,
"i sada je Nikson otkrio Kinu."
"Ne želi da mu se stara ljubavnica mota okolo."
"Vijetnam je postao star i ružan."
Mislim da je bila jesen 1971.
Pozvali su nas napolje i okačili čaršav
i onda su doneli projektor i prikazivali nam
crno bele i kolor filmove
tih protesta u Vašingtonu.
U istom filmu su prikazali Džona Kerija.
Sećam se da je bio veoma izražajan,
veoma, veoma dobar govornik,
govorio je tečno
i bio je dobar glasnogovornik za svoju stvar.
Neko mora da umre da predsednik Nikson
ne bude... i ovo su njegove reči,
"prvi predsednik koji će izgubiti rat."
Sećam se jako dobro, on je sedeo u radnoj jakni
HAL KUŠNER Ratni zarobljenik sa dugom kosom i svedočio je o zverstvima
i ratnim zločinima koje...
smo mi počinili.
Odsecanje udova, raznošenje tela,
nasumično pucanje na civile...
Bio sam šokiran onim što je rekao. I nisam u to verovao.
Nisam uopšte u to verovao.
Mislim, sofisticiran sam da znam, i znao sam tada,
da se loše stvari dešavaju u ratu i to na obe strane,
i video sam dokaze i na drugoj strani takođe.
I znao sam to. I... ali ipak, čuti svedočenje
i čuti ga kako se koristi... kao oružje
protiv našeg daljeg vođenja ovog rata za koji smo patili,
je bilo stvarno veoma moćno.
Par meseci kasnije Kušner je doživeo još veći šok.
Moj sin nema oca.
Ovog Božića ćemo proslaviti rođenje sina Device Marije
a ovog Božića će sin neke druge majke umreti u Vijetnamu. VALERI KUŠNER
Ta smrt oduzima sve čemu smo naučeni Hristovim rođenjem.
Čitavo vreme dok sam bio na Jugu
nisam dobio ni jedno slovo, ni delić informacije.
Kad sam došao u Severni Vijetnam nisam dobio pismo, ni informaciju, ništa.
Onda, mislim da je to bilo na Božić '71,
moja supruga je napisala članak za Njujork Tajms.
Postala je politički aktivna.
Porodice ratnih zarobljenika
su velikom većinom podržavale Niksonovu administraciju.
Valeri Kušner nije, i Severnovijetnamci su bili brzi
da iskoriste njena antiratna gledišta.
Emitovali su poruku koju su dozvolili da njen muž snimi za nju.
Bilo je to prvi put da je čula njegov glas za 4 godine.
Kušner: Primio sam naočare Val,
i moje oči su se značajno popravile.
Molim te reci mi o bratu Džonu.
On ili ona sada imaju skoro 4 godine,
i on ili ona su dovoljno stari da razumeju
gde je tata i volim njega ili nju
neizmerno bez obzira što se nikad nismo sreli.
Izračunao sam da je T-Bird sada u drugom razredu,
i znam da je dobra.
Sada je već odrasla cura
i nadam se da imaš planove za časove klavira ili balet uskoro.
Srećan 8. rođendan T-Bird i Srećan Božić.
Kad sam otišao, obećao sam da ću se vratiti pre nego budeš imala 5.
Nisam ispunio to obećanje, ali kada se vratim,
nikad te više neću napustiti.
Njegov optimizam oko čitave situacije me zadivljuje.
Srećna sam da ne može da vidi jutrošnje novine.
Zato jer nemam isti optimizam
ili isto poverenje u ovu vladu koji on izgleda da ima.
Poseta predsednika Niksona Kini u februaru 1972.
nija alarmirala samo predsednika Tjua,
već je zabrinula i Hanoj.
Severnovijetnamci su zapamtili kako se Ho Ši Min osećao izdanim 1954.
kad su ih Moskva i Peking primorali da potpišu ugovor u Ženevi,
koji je podelio Vijetnam da dva dela.
Sada su bili zabrinuti da bi otopljavanje odnosa
između Sjedinjenih Država i Kine
moglo uskoro značiti manje podrške iz Pekinga.
Nikson je takođe planirao da putuje u Moskvu
na susret sa sovjetskim premijerom Leonidom Breženjevim,
pokušavajući da ublaži napetost
sa drugim severnovijetnamskim komunističkim pokroviteljem.
Pre nego što je taj samit počeo, prvi sekretar Le Zuan,
čovek koji je vodio Politbiro u Hanoju,
je odlučio da preduzme drugu vrstu ofanzive.
Ovaj put će to biti konvencionalna borba,
u obimu koji nikad ranije nije pokušan.
Le Zuan je imao nekoliko ciljeva na umu:
da osnaži svoju poziciju u mirovnim pregovorima
promenom vojne ravnoteže u Južnom Vijetnamu,
da pokaže kako se ARVN ne može boriti samostalno,
i da uveri Sovjete i Kineze
da je njegova revolucija još vredna podrške.
Napad je počeo 30. marta 1972.
14 pešadijskih divizija Severnog Vijetnama,
više od 120.000 ljudi,
i sada po prvi put,
podržani sa stotinama sovjetskih i kineskih tenkova
i ostalih oklopnih vozila, napali su na tri fronta:
preko demilitarizovane zone,
u Centralnim visoravnima
i zapadno od Sajgona.
Amerikanci će to nazvati "Uskršnja ofanziva".
Za Južnovijetnamce,
biće zapamćena kao "Plamteće leto."
Južnovijetnamska vojska je znala da će ovaj dan doći:
Dan bez Amerikanaca. To će biti veliki test, i za njih
i za program Vijetnamizacije predsednika Niksona.
Rezultati do sada nisu bili ohrabrujući.
Čitavi bataljoni vladine 3. divizije
su se pridružili izbeglicama na putu prema jugu.
Bili su brojno nadjačani i vatreno nadjačani, slomljeni.
Čitava regimenta ARVN-a se predala u kampu Kerol.
Severnovijetnamske snage su onda brzo pregazile Kvang Tri provinciju,
goneći desetine hiljada prestravljenih izbeglica prema jugu.
Skoro su presekli Južni Vijetnam na pola preko Centralnih visoravni
i išli su prema Sajgonu, nadajući se da će zauzeti velika područja
uzduž granice Kambodže.
Izgledalo je da će doći do potpunog poraza ARVN-a.
Ostalo je samo 60.000 pripadnika američkog vojnog osoblja u Južnom Vijetnamu,
i malo njih su bile borbene trupe.
Iznenada je preživljavanje svega na čemu su Nikson i Kisindžer
radili bilo u opasnosti.
Morali su uraditi nešto, i to brzo.
Kisindžer: Mislim da ne trebamo sad da paničimo. Ne neki način je Božji dar.
Trebamo im dati strašnu kaznu.
Nikson: Ne govorimo o slomu ARVN-a. Igramo puno veću igru.
Igramo rusku igru, igramo kinesku igru, igramo izbornu igru.
I nećemo dozvoliti uništenje ARVN-a.
Nikson je naredio OPERACIJU LAJNBEJKER,
velike vazdušnene udare na napredujuće trupe Severnog Vijetnama.
"Kopilad nikad nisu bila bombardovana"
"kao što će biti ovaj put," rekao je.
Najvažnija bitka Uskršnje ofanzive se vodila kod An Loka,
grada koji je nadzirao Rutu 13,
asfaltirani put koji je vodeo direktno do Sajgona,
koji je samo 100 km udaljen.
Severnovijetnamska artiljerijska vatra
i masivni pešadijski i oklopni napadi
su saterali branioce ARVN-a
u područje manje od 2,5 kilometra kvadratna.
Ponovljeni napori da ih se ojača i snabde nisu uspeli.
ARVN se hrabro držao.
Prva stvar koju smo uradili je da koordinišemo vazdušne udare.
General Holingzvort je otišao do generala Abramsa
DŽEJMS VILBENKS Vojni savetnik i molio za sve avione B-52 koje je mogao dobiti, i 10. i 11. maja,
je planirao vazdušne udare svakih 50' u toku 24 h.
Na kraju je američka vazdušna moć odlučila.
Severnovijetnamci i njihove oklopne kolone, grupisani na otvorenom,
su predstavljale lake mete za američke pilote.
"Ovo je," rekao je jedan američki savetnik,
"bila vrsta rata u koji smo došli da se borimo."
Vijetnamski rat je bio mašina za mlevenje mesa.
FAM LUK Severnovijetnamska vojska Većina mladića su imala samo tri meseca obuke.
Nisu naučeni ni da pravilno rukuju oružjem. I poslali su ih na front.
Nisu znali ništa o ratu,
a i dalje su bili žrtvovani.
Nisu još naučili ništa o ljubavi, ili bilo čemu drugom.
Oni su samo porasli i poslati su u bitku.
Severovijetnamci su imali 10.000 žrtava samo u An Loku
i izgubili su većinu njihovih tenkova i teške artiljerije.
Suština je bila da sva vazdušna moć na svetu
ne bi mogla odlučiti da se ARVN nije podigao i borio.
Držali su Kon Tum, držali su An Lok,
ponovo su zauzeli Kvang Tri. Podneli su najbolje što su Severnovijetnamci
morali da bace na njih.
Smatrao sam da ako nastavimo tu podršku, možda imaju šansu.
Uskršnja ofanziva, za mene,
je pokazala da se Južnovijetnamci mogu boriti,
ali samo do određene mere.
DUONG VAN MEJ ELIOT Sajgon Pa je moje pitanje bilo,
šta će se desiti kad Amerikanci odu sa njihovim B-52?
PODRŽITE NAŠE LJUDE U VIJETNAMU
Amerikanci su možda odobrili obnovljenu upotrebu vazdušne moći
da se zaustavi napredovanje komunista na Jugu,
ali je Nikson takođe naredio američkim avionima da nastave
neprekidno bombardovanje Južnog Vijetnama,
koje je bilo zaustavljeno od Džonsonove administracije.
Neki su videli novo bombardovanje, koje je značajno premašilo
PROKLETI NIKSON sve prethodne kampanje,
kao dokaz da je rat za koji je Nikson obećao okončati,
još jednom eskalirao.
Ta kampanja bombardovanje je bila znatno šira
nego kampanje bombardovanja pod Lindonom Džonsonom.
I u smislu pritiska na njih da učine koncesije
LESLI GELB Pentagon za pregovaračkim stolom, istorijski, tako to radite.
Samo sa tim momcima nije funkcionisalo. Trpeli su udare.
Li Min Kju, koja je služila 4 godine
kao Omladinski dobrovoljac na Ho Ši Minovom putu,
je sada bila kod kuće u Severnom Vijetnamu.
Američka bombardovanja su bila zastrašujuća za mene.
LI MIN KJU Severni Vijetnam Kasnije kad sam posetila Ameriku, i ljudi su mi pokazali
čoveka koji je bio pilot i bombardovao je Vijetnam.
Gledala sam u njega i mislila, "Izgleda kao normalna osoba".
Kako je onda, u to vreme, mogao
bacati bombe na toliko puno ljudi?"
Među hiljadama Južnovijetnamaca
koji su izgubili svoje živote u Uskršnjoj ofanzivi
je bio brat Fan Kvang Tjua.
Imao sam brata, Tjuana.
I odrasli smo skupa.
Sada bi imao 67 godina.
Kad je njegov avion bio oboren
FAN KVANG TJU Sajgon i kasnije kad ga nisu mogli naći, njegovo telo,
pa je nestao, nestao u akciji,
imao je 26 godina.
Imao je čitav život pred njim.
Tjuan nikada nije imao priliku da živi svoj život.
Nikada ne mogu prevazići osećaj,
za njega... i njegovu generaciju,
žrtvovali smo njihove živote za šta?
Frustrirajuće je da čak ni sami Vijetnamci
izgleda da ne cene taj gubitak.
Postoji samo jedan način da se zaustavi ubijanje.
To je da se spreči da ratno naoružanje ne dođe u ruke
međunarodnih odmetnika u Severnom Vijetnamu.
Tokom rata u Vijetnamu, Sjedinjene Države su pokazale stepen uzdržanosti
bez presedana u analima rata...
Le Zuanova Uskršnja ofanziva je, kao i Tet, bila velika kocka.
Kao i naredni Niksonov potez.
Veliki neprijateljski napad nije uspeo, predsednik je rekao,
ali do njega nikad ne bi mogli doći
bez oružja i materijala dostavljenog iz Kine i Sovjetskog saveza.
Shodno tome, naredio je polaganje 11.000 podvodnih mina u severnovijetnamske vode
da se blokira pristup luci Hajpong.
To je bilo nešto što je generalštab tražio godinama.
Zakazani samit sa Sovjetima je bio za samo dve nedelje,
i neki savetnici su tražili od predsednika
da ne preduzima akcije koje će direktno zapretiti
sovjetskim brodovima, iz straha da ga ne otkažu.
Nikson je smatrao da mora preuzeti rizik.
Zato se obratio direktno Moskvi.
Ne povlačimo se u tamne senke
prethodnog doba.
Ne tražimo do vas da žrtvujete vaše principe
ili vaše prijatelje,
ali ne bi trebali dozvoliti Hanojevoj nepopustljivosti
da uništi izglede koje smo zajedno
tako pažljivo pripremali.
Moskva
Niksonovo kockanje se isplatilo.
Sovjeti i Kinezi su osudili predsednikove akcije,
ali nisu preduzeli ništa.
26. maja, Sjedinjene Države i Sovjetski Savez su potpisali
istorijski Sporazum o Antibalističkim raketama,
prvi sporazum za ograničenje nuklearnog naoružanja
otkad je Hladni rat počeo.
Za Sovjetski Savez, za Kinu,
kao i za Sjedinjene Države,
značaj Vijetnama je stalno opadao.
Budimo hladnokrvni oko ovoga.
RIČARD NIKSON Američki predednik Zato jer kad pogledam u plimu istorije tamo,
Južni Vijetnam ionako ne bi mogao preživeti.
Takođe moramo shvatiti Henri da je dobijanje izbora strašno važno.
Strašno je važno ove godine.
Ako za godinu ili dve Sever proguta Jug,
HENRI KISINDŽER Savetnik za nacionalnu bezbednost možemo imati održivu inostranu politiku ako izgleda
kao da je to rezultat južnovijetnamske nekompetentnosti.
Nikson: Znam.
Pa moramo naći neku formulu koja će održati stvari zajedno,
posle čega, posle godinu dana gdine predsedniče,
Vijetnam će biti prošlost.
Ako to rešimo, recimo u oktobru, do januara '74,
nikoga neće biti briga.
8. juna 1972. ujutro,
Nik At, 21 godinu star južnovijetnamski fotograf
koji je radio za Asošijeted Pres,
se pridružio vojnicima ARVN-a na Autoputu Jedan,
koji su se kretali ka selu zvanom Trang Bang,
da isteraju severnovijetnamske snage
koje su ga okupirali tokom Uskršnje ofanzive.
At je počeo sa pakovanjem svoje kamere,
pripremajući se za povratak u Sajgon,
kad je video da južnovijetnamski lovac iznenada ponire prema izbeglicama u bekstvu,
za koje je pilot pogrešno mislio da su neprijatelj.
Napalm bombe su spore. One se ovako tumbaju pre nego padnu.
NIK UT Fotoreporter Bomba, eksplozija napalma, znate?
Napravio sam dosta slika bombe. Rekao sam, "Bože, ovo će biti dobra slika."
Video sam dim i ljude koji trče.
Rekoh, "Bože, ljudi su još tamo."
U crnom dimu sam video devojčicu kako širi ovako ruke.
Rekao sam, "Bože, šta se desilo? Devojčica je gola."
Nisam znao šta joj se desilo.
Uslikao sam dosta slika te devojčice dok je gola trčala.
Rekla je "Prevruće, prevruće.
Molim pomozite. Molim pomozite mi." Tako je govorila.
Njena leđa, koža je spadala. Njena koža
je opadala. Znao sam da će umreti.
Imao sam vode. Ja i kolega iz BBC-a.
Dalli smo joj vodu, pomogli joj.
Pozajmio sam jednu od onih kišnih kabanica od južnovijetnamskog vojnika.
Pokrio sam njeno telo.
Onda je njen ujak, dotrčao je i pogledao i rekao,
"Može li mi neko pomoći da odvedem decu u bolnicu?"
At je odvezao teško opečenu devojčicu, Kin Fuk,
i nekoliko ostale povređene dece
u bolnicu u Sajgonu.
Bilo joj je spaljeno preko 30% tela.
Onda je At odjurio u mračnu komoru AP-a
da sazna šta je uhvatio na filmu.
Stalno sam mislio, "Bože, znam da imam dobru sliku."
Brinuo sam. Želeo sam da vidim moj film. Hteo sam prvi da vidim sliku.
Video sam sliku i rekao sam, "Imam je".
Znam da imam dobru sliku.
Njegov foto urednik u Sajgonu mu je rekao
da neće poslati sliku elektronski,
jer je devojčica bila gola.
Ali je onda Atov šef,
legendarni ratni fotograf Horts Fas video slike.
Pregledao je sve slike.
"Hoću da pošaljete odmah slike."
Vikao je na urednika, "Hoću odmah sliku za naslov."
Samo je pošaljite direktno u sedište AP-a Njujorku.
Fotografija Nika Ata se pojavila
na naslovnim stranama širom sveta
AZ VP-Torpedo protiv koncentracije čelika i osvojila je Pulicerovu nagradu.
Za mnoge Amerikance,
čak i za mnogo onih koji su podržavali rat,
činilo se da slika pokazuje da što je dosta, dosta je.
Kim Fuk će preživeti.
Na kraju će napustiti Vijetnam i naseliti se u okolini Toronta.
Juli 1972. Nacionalna konvencija demokrata, Majami.
Predstavljam Valeri Kušner iz Virdžinije
za drugu nominaciju Džordža MekGaverna.
Gdine predsedavajući, demokrate,
moje učešće na ovoj konvenciji je počast
reformama koje je pokrenula Demokratska stranka,
jer sam žena i imam manje od 30 godina.
Takođe predstavljam još manju manjinu:
supruge Amerikanaca koji su nestali ili zarobljeni u jugoistačnoj Aziji.
Valeri Kušner, nadajući se da će njen muž Hal doći kući što je pre moguće,
je postala gorljivi pristalica kandidature
senatora Džordža MekGaverna iz Južne Dakote.
Odlikovani pilot bombardera iz 2. Svetskog rata,
MekGavern je pozivao na rano okončanje bombardovanja Severa,
prestanak finansiranja rata od strane Kongresa,
i trenutno povlačenje iz Vijetnama
kad ratni zarobljenici budu oslobođeni.
Znam da će on dovesti mog muža kući.
Ono što je još važnije je da će Ameriku dovesti kući.
Iz tog razloga sam ponosna da ponovim nominaciju
za našeg idućeg predsednika, senatora Džordža S. MekGaverna.
U vreme kada je njen kandidat konačno prihvatio nominaciju,
bilo je 2:48 ujutro. Većina Amerikanaca je spavala.
Tokom 4 administracije iz obe partije,
strašni rat je vođen iza zatvorenih vrata.
Želim da se ta vrata otvore,
i želim da se taj rat završi.
MekGavernova kampanja je brzo kolapsirala.
Upropastio je izbor svog potpredsednika,
i tajno je zatražio od pomoćnika u Parizu
da razgovara sa Severnovijetnamcima o ratnim zarobljenicima,
a onda je negirao da se mešao u mirovni proces.
Organizovani radnici, tradicionalno najpouzdaniji saveznik Demokrata,
su odbili da podrže partijskog kandidata
po prvi put u 20 godina.
MekGavernovi brojevi u anketama su stalno padali tokom leta.
Ipak, nadajući se da će naći materijal
koji bi se mogao koristiti za blaćenje opozicije,
Niksonovi pomoćnici su već odobrili "Vodoinstalaterima"
da obave još jednu provalu,
ovaj put u Nacionalni štab Demokrata
smešten u apratmanskom kompleksu u Vašingtonu
po imenu Votergejt.
Uhvaćeni su.
Jedna od najfascinantnijih i najegzotičnijih priča
koja se ikad pojavila u Vašingtonu, je tema dana danas na Kapitolu.
5 ljudi je uhapšeno rano ujutro u subotu
dok su pokušavali da postave prislušnu opremu
u Nacionalni komitet Demokrata.
Ispostavilo se da jedan od njih ima kancelariju
u sedištu komiteta za reizbor predsednika.
# Ona je čudesna ahh, ahh
# čudesna žena ahh, ahh
# tako si divlja ahh, ahh Džejn Fonda
# i divna ahh, ahh
# jer se čini da uvek Barbarela
# kad smo zajedno
# planete uvek miruju Barbarela... Džejn Fonda je bila...
je bila jedna od naših velikih fantazija.
Shvatate? Mislim, velikih fantazija.
DŽON MUSGREJV Marinci i... nismo mogli verovati u to
kad je ta fantazija otišla u Severni Vijetnam.
Ona se trebala držati drugačijeg standarda ponašanja
jer je bila naša fantazija, znate, naša devojka iz snova.
Kao da nas je devojka iz snova izdala.
# gde su otišli svi mladići, svi su bili u uniformi?
# Oh, kada će naučiti?
# gde je otišlo svo cveće, Tokom godina, stalni tok
# dugo je prošlo? Amerikanaca koji su se protivili ratu će posetiti Hanoj,
# gde su otišli svi vojnici, uključujući folk pevačicu Džoan Baez,
# davno Dejvida Delindžera iz Lige za otpor ratu,
pisca Suzan Sontag,
# gde su otišli svi vojnici? i Toma Hajdena
# otišli su na groblje, svi. i Kampanje za mir u Indokini.
Ali nijedan posetilac nije zaradio više pažnje
# pretvorili se u cveće, svi. od glumice Džejn Fonda.
Tokom dve nedelje u leto 1972,
ona se oglašavala makar deset puta preko Radio Hanoja,
osuđujući američke ratne zarobljenike da su počinili ratne zločine,
pozivajući Severnovijetnamce da izdrže
protiv američkog imperijalizma.
Mnogi Amerikanci joj nikad neće oprostiti
ono što je uradila i rekla.
Prema međunarodnom pravu, ovi ljudi su ratni zločinci.
To je u skladu sa zakonom, u skladu sa Nirnberškim principima,
prema Ženevskom sporazumu i drugim.
Trebalo bi im suditi pred sudom
i verovatno pogubiti za ono što su učinili.
Doživela je puno napada zbog onoga što je učinila.
Zasluženo.
Uradila je neke stvari koje su bile užasne.
I, da, imamo pravo da budemo ljuti na nju.
Ali, znate,
ona nije bila jedina.
Ona je bila samo neko o kome smo maštali.
Avgust 1972. Nacionalna konvencija Republikanaca, Majami.
Još 4 godine!
VOLIMO TE GDINE NIKSON Još 4 godine! Još 4 godine!
Doveli smo preko pola miliona ljudi kući,
i još će ih se vratiti kući.
Okončali smo američku borbenu ulogu na kopnu.
Mobilisani se više ne šalju u Vijetnam.
Smanjili smo naše gubitke za 98%.
Preći ćemo još dosta kilometara tog puta.
Zapravo ćemo preći desetine hiljada kilometara
pokušavajući da nađemo sporazumno rešenje za rat.
Postoje ipak tri stvari koje nismo i koje nećemo nuditi.
Nikada nećemo napustiti naše ratne zarobljenike.
I drugo, nećemo se pridružiti našim neprijateljima
u nametanju komunističke vlasti našem savezniku,
17 miliona ljudi Južnog Vijetnama.
I nikad nećemo umrljati čast Sjedinjenih Američkih Država.
Predsednik NIKSON
HENRI KISINDŽER Savetnik za nacionalnu bezbednost Sve što smo ikad planirali se događa.
Rusi ih pritiskaju. Kinezi ih pritiskaju.
I stvarno mislim da možemo to rešiti.
Ali takođe mislim da je Tju u pravu, da će ga naši uslovi konačno uništiti.
RIČARD NIKSON Američki predsednik Ako su tako slabi, onda možda moraju pasti.
Moramo zapamtiti, ne možemo...
Ne možemo držati ovo dete na sisi kad je staro 4 godine.
U Parizu, Henri Kisindžer je bio rešen
da dođe do mirovnog sporazuma pre dana izbora.
Sada je Li Duk To učinio ključni ustupak.
Hanoj nije više insistirao da predsednik Tju mora otići.
Postojao je nekako ovaj pritisak
da se dođe do nekakve vrste dogovora.
Sećam se Li Duk Toa kada je doneo nacrt ugovora
DŽON NEGROPONTE Ministarstvo spoljnih poslova 8. oktobra '72 Kisindžeru, govoreći,
"U žurbi ste, zar ne? Želite ovo da obavite brzo."
A odgovor je bio, "Da."
Dve strane su uskoro došle do privremenog dogovora,
"trenutni prekid vatre",
koji treba biti praćen u narednih 60 dana
kompletnim povlačenjem američkih trupa
i povratkom svih američkih ratnih zarobljenika.
Sjedinjene Države prestaju sa bombardovanjem Severa.
Niko predsedniku Tju nije rekao za uslove dogovora.
Dan pre nego je Kisindžer stigao u Sajgon da ga obavesti,
Tju je predat dokument nađen u jednom neprijateljskom bunkeru
u Kvang Tri provinciji.
Nosio je naslov "Opšte instrukcije za prekid vatre".
To je značilo da su komunistički rukovodici
u izolovanoj provinciji njegove zemlje
znali više o onome što su se Kisindžer
i Le Duk To dogovorili u Parizu nego on sam.
Zamislite da vam daju sporazum
koji se bavi sudbinom vaše zemlje i,
da vam kažu da stvarno nemate nikakvog uticaja na suštinu.
I usput, nismo čak još ni imali
vijetnamski prevod, jer nije još bio završen.
I dali smo mu englesku verziju.
Tako da, kao profesionalni diplomata,
neko ko je bio u ovom poslu čitav život,
moram da vam kažem, da je užasno puno
diplomatskih pravila prekršeno ovde.
Tju je odbio da prihvati uslove.
Dozvoljavanje severnovijetnamskim vojnicima da ostanu na Jugu
će biti smrt za njegovu zemlju.
Ipak, nakon što se Kisindžer vratio kući
12 dana pre izbora,
rekao je novinarima, "Mir je na dohvat ruke."
7. novembra 1972,
Ričard Nikson je odneo veliku pobedu.
Ponovo je izabran sa više od 60% glasova građana,
521 elektorski glas prema 17 za MekGaverna.
Pobedio je u svim državama osim Masačustsa
i Distrikta Kolumbija (Vašington).
Sada je predsednik rešio da se oslobodi potpuno od Vijetnama
pre njegove druge inauguracije.
Da smiri Tijove strahove od onoga što će doći,
Nikson je pokrenuo još jednu veliku isporuku avionima vojne opreme Južnom Vijetnamu.
"Da smo dali ovu pomoć Severnovijetnamcima,"
rekao je jedan američki general,
"oni su se mogli boriti za nas ostatak veka."
Pariški mirovni razgovori su nastavljeni.
Ali je onda Li Duk To iznenada objavio
da se treba vratiti u Hanoj na konsultacije.
Mogli smo samo zaključiti da su oni
imali neke nedoumice da li žele poštovati sporazum,
jer smo mi poslali toliko puno materijala
Sajgonu u međuvremenu.
Ispostavilo se da postoji razdor i na komunističkoj strani.
Hanoj se, kao i Vašington nije trudio da konsultuje
sa svojim drugovima na jugu.
Izostavili su dva zahteva koji su najviše značili Vijet Kongu,
uklanjanje Tjua i oslobađanje nekih 30.000 njihovih zarobljenika.
"Poruka Hanoja je bila jasna,"
rekao je jedan ogorčeni zvaničnik Vijet Konga.
"Brinuli su više o američkim ratnim zarobljenicima... nego o nama."
Nikson je naredeo Kisindžeru da prekine razgovore,
a onda je nastavio sa bombardovanjem Severnog Vijetnama
da dodatno kazni Hanoj,
i da signalizira i Hanoju i Sajgonu
da bi Sjedinjene Države mogle koristiti svoju vazdušnu moć
da brane Južni Vijetnam
čak i nakon što mirovni sporazum bude potpisan.
18. decembra, Nikson je pokrenuo neprestane vazdušne udare
koji su sravnili ciljeve oko Hanoja i Hajponga.
To će biti zapamćeno kao Božićno bombardovanje.
Iznenada, oko Božića,
smo čuli operaciju "Lučno svetlo",
avione B-52, bum, bum, bum.
I bilo je posvuda okolo i samo je eksplodiralo.
I svi su znali da su to bili bombarderi B-52.
I to... za dve godine koliko sam bio tamo,
to je bilo prvi put da sam uopšte čuo bombu.
I bilo je blizu. Bilo je stvarno blizu.
Bilo je zastrašujuće, ali smo ipak odobravali.
Mislim, odobravali smo jer se nešto dešavalo.
Imao sam 10 godina tada.
HUJ DUK Severni Vijetnam Svedočio sam svemu tome. Moje selo je bilo sravnjeno.
Ni drveće nije ostalo. Ribe u reci su bile ubijene.
Vodeni bivoli i ljudi su poginuli.
6 mojih komšija je poginulo, uključujući ženu koja je bila trudna.
Širom sveta, antiratni demonstranti su se vratili na ulice.
Premijer Švedske uporedio je SAD sa nacističkom Nemačkom.
Papa je nazvao bombardovanje,
koje je ubilo više od 1.600 civila,
MIR ČITAVOM VIJETNAMU "predmetom svakodnevne tuge."
Džejms Reston iz Njujork Tajmsa je proglasio napade
"ratom iz besa."
Republikanski senator Vilijam Saksbi iz Ohaja je rekao
da je predsednik izgubio svaki osećaj.
Severni Vijetnam je oborio 15 B-52 bombardera,
zajedno sa 11 ostalih letilica.
93 člana posade su proglašena nestalim.
45 novih ratnih zarobljenika je zatvoreno u Hanoju,
od kojih je jedan umro u zarobljeništvu.
U međuvremenu, i Kinezi i Sovjeti su pritiskali Hanoj
da nastavi pregovore.
"Najvažnija stvar je pustiti Amerikance da odu,"
Ču En Laj je rekao vijetnamskom zvaničniku.
"Situacija će se promeniti za 6 meseci ili godinu."
26. decembra, Hanoj je signalizirao spremnost
da se vrate u Pariz.
Trebaće samo 6 dana da postignu konačni sporazum.
Bombardovali smo ih da prihvate naše ustupke.
DŽON NEGROPONTE Ministarstvo spoljnih poslova Bombardovali smo ih da prihvate naše ustupke.
I ostajem pri toj tvrdnji, zato jer je efektivno,
ono što smo uradili je da smo krenuli sa ogromnom kampanjom bombardovanja
da bi se u osnovi vratili prilično na isto
gde smo bili krajem oktobra '72.
Predsednik Tju je i dalje odbijao da potpiše.
Nikson je bio nepopustljiv.
Tju se morao složiti sa onim što su Hanoj i Vašington razradili.
Ali bez informisanja Kongresa,
predsednik je napismeno uverio Tjua
da će Sjedinjene Države "reagovati sa punom snagom"
ako Sever ikad bude prekršio ugovor.
"Amerikanci mi stvarno nisu ostavili izbor," Tju je rekao.
"Ili potpiši ili ćemo prekinuti pomoć.
"Sa druge strane, imali smo apsolutnu garanciju Niksona"
"da će braniti zemlju."
"Nameravam da potpišem dogovor, i držim ga za reč."
"On je častan čovek i verovaću mu."
22. januara 1973,
na svom ranču u Hil Kantriju, Teksas,
Lindon Bejns Džonson,
predsednik koji je uveo Sjedinjene Države u kopneni rat u Vijetnamu,
i video kako je rat potkopao njegove domaće socijalne programe
i okončao njegovu političku karijeru,
umro je od srčanog udara.
23 januar, 1973 Naredne večeri, Nikson se obratio naciji.
28 godina posle što su se Sjedinjene Države
prvi put angažovale u Vijetnamu,
konačno su izašli.
Zatražio sam termin na radiju i televiziji večeras
u svrhu objavljivanja da smo danas
postigli sporazum o okončanju rata
i donošenju časnog mira u Vijetnamu i jugoistačnoj Aziji.
Prekid vatre, nadgledan međunarodno,
će početi u 7:00 popodne ove nedelje, 27. januara, po vašingtonskom vremenu.
U roku od 60 dana od ove nedelje,
svi Amerikanci koji su bili ratni zarobljenici u Indokini
će biti oslobođeni.
Američki ratni zarobljenici, njih 591,
će biti oslobađani u grupama po 40.
Oni koji su bili najduže u zarobljeništvu će doći kući prvi.
Danas je najveća grupa repatriranih ratnih zarobljenika do sada, 60 ljudi,
doletela iz Klarka u Trejvis vazdušnu bazu u Kaliforniji.
Najdramatičniji današnji trenutak je bio
kada je Everet Alvarez sišao niz stepenice, konačno kod kuće.
Skoro onoliko dugo koliko Amerikanci znaju za Vijetnam,
poručnik Alvarez je bio ratni zarobljenik u Hanoju.
HVALA DOBRODOŠLI KUĆI Oboren je u avgustu 1964, tokom prvog vazdušnog napada
u znak osvete za incident u zalivu Tonkin.
I danas je konačno kod kuće.
Godinama i godinama,
mi smo sanjali o ovom danu i zadržali smo veru.
Veru u Boga, u našeg predsednika i u našu zemlju.
Sredinom marta je došao red na Hala Kušnera.
# Oh, divna, za dokazane junake,
# U oslobađajućemu sukobu,
I oni su... čitali su naša imena.
I izašao sam na sunčevo svetlo.
# ko više od nas samih, I prva stvar koju sam video je bila cura u mini suknji.
# iz naše voljene zemlje, Ona je bila reporter za jednu od novinskih kuća.
Nikad nisam video pravu mini suknju.
# I milosrđe više od života,
Tamo je bio sto sa vijetnamskim
i američkim zvaničnicima sa jedne strane,
# Ameriko, i bio je tu brigadni general, general aviacije
u svečanoj uniformi.
# Ameriko, Izgledao je veličanstveno.
# moj Bože tvoje zlato oplemenjuje, Pogledao sam ga... i imao je širinu,
imao je debljinu koju mi nismo imali.
# dok svi uspesi ne budu plemeniti A njegova kosa je bila... imao je garnizonsku kapu.
A kosa mu je bila jedra i navlažena,
a naša kosa je bila kao slama.
Bila je suva i bili smo mršavi.
# I svaki dobitak određen.
Izašao sam i salutirao,
što je bila učtivost koja nam je bila uskraćivana
toliko puno godina.
On mi je otpozdravio, i on...
Rukovao sam se s njim i zagrlio me je, zapravo me zagrlio,
i rekao, "Dobrodošli kući majore. Drago nam je da vas vidimo doktore."
A suze su mu tekle niz obraze.
To je bio tako moćan trenutak.
# Za ljubičaste veličanstvene planine,
A onda su pozvali ovog oficira za vezu
koji je izašao i otpratio me do ovog C-141.
To je to prelep beli avion sa zastavom.
# America, sweet America, Američkom zastavom na repu i natpisom USAF.
# Znaš, da ti je Bog podario svoju milost,
# pobrinuo se za tvoje dobro, da jeste, u bratstvu, Imali su ove stvarno slatke medicinske sestre tamo.
I došli smo na avion i onda je ona rekla,
ova sestra... sedeli smo u ovim sedištima i ona je rekla,
"Imamo sve što želite. "Šta želite?"
Hteo sam Kolu sa drobljenim ledom i žvakaće gume.
# Znate, voleo bih da imam nekoga da mi pomogne da ovo otpevam
# Ameriko, volim te Ameriko, vidiš,
# Bog ti podario svoju milost,
# i trebaš ga voleti zbog toga,
# Jer on, on, on, on, pobrinuo se za tvoje dobro,
# Rekao mi je da hoće, sa bratstvom,
# Od mora do sjajnog mora
# O, Gospode, Gospode, zahvaljujem ti Gospode
# sjajnog mora
Nakon nekoliko dana od oslobađanja Hala Kušnera,
zadnje američke borbene trupe će napustiti Vijetnam.
Ali će ostaviti iza sebe mnoga neodgovorena pitanja.
Koliko dugo može južnovijetnamska vlada preživeti?
Koja je vrednost američkih obećanja,
i američkog žrtvovanja?
I koliko će trebati da rane zacele?
29. mart, 1973. 58.126 Amerikanaca i više
od 2 miliona Vijetnamaca je poginulo.
"What's Going On" Marvin Gej
# Majko, majko
# mnogo plačeš
# Braćo, braćo, braćo
# previše vas je umrlo
# Znate da moramo pronaći način
# da danas donesemo malo ljubavi - da
# oče, oče
# Ne trebamo se eskalirati
# vidiš, rat nije rešene
# jer samo ljubav može pobediti mržnju
# Znate da moramo pronaći način
# da danas donesemo malo ljubavi
# protesti i transparenti
# Nemoj me kazniti brutalno
# razgovaraj sa mnom, tako da možeš videti
# Oh, šta se dešava
# šta se dešava
# da, šta se dešava
# Ah, šta se dešava
Adaptirao na srpski: suadnovic